USMERNIKI

POLVALNI USMERNIK:

polvalni usmernik prevaja samo v pozitivni polperiodi

enosmerni tok iz usmernika ni enakomeren, temveč močno utripa, zato tak način usmerjanja ni posebno uporaben

- V pozitivni polperiodi steče električni tok iz transformatorja skozi diodo in breme. Na bremenu ustvari padec napetosti v obliki sinusne polperiode. V negativni polperiodi dioda ne prevaja, zato toka v breme ni. Vsa napetost transformatorja je sedaj na diodi v zaporni smeri.

POLNOVALNI USMERNIK S SREDINSKIM ODCEPOM:

Polnovalni usmerniki usmerijo obe polperiodi izmeničnega signala, imajo boljši izkoristek in povzročajo manjše utripanje toka skozi breme

Delovanje usmernika si oglejmo najprej v eni, nato še v drugi polperiodi! V času pozitivne polperiode izmeničnega signala steče tok I1 skozi diodo D1, breme RL in sredinski odcep nazaj v transformator. Ker je na diodi D2 zaporna

napetost, ta ne prevaja, zato skozi njo in spodnjo polovico navitja transformatorja tok ne teče. Tok teče samo skozi zgornjo polovico navitja. V času negativne polperiode steče tok I2 skozi diodo D2, breme RL in sredinski odcep

nazaj v transformator. Zaporna napetost na diodi D1 sedaj prepreči, da bi tok tekel tudi skozi zgornjo polovico navitja.

MOSTIČNI POLNOVALNI USMERNIK:

Z mostičnim polnovalnim usmernikom dosežemo polnovalno usmerjanje brez uporabe sredinskega odcepa na transformatorju. Sestavljen je iz štirih usmerniških diod, vezanih v mostiček (pravimo mu tudi Greatzov mostiček).

- Delovanje si spet oglejmo v posameznih polperiodah. V času pozitivne polperiode steče tok iz transformatorja skozi diodo D1, breme R in nazaj skozi diodo D3 v transformator. Na diodah D2 in D4 je zaporna napetost, zato ne prevajata. V času negativne polperiode pa steče tok iz transformatorja skozi diodo D2, breme R in nazaj skozi diodo D4 v transformator. Sedaj je zaporna napetost na diodah D1 in D3, zato ne prevajata.

MNOŽILNIKI NAPETOSTI:

Poleg samega usmerjanja lahko z usmerniškim vezjem napetost tudi povečamo. Na ta način prihranimo pri navitju transformatorja. Vezja pa so občutljivejša na različne vrednosti bremen.

Villardovo podvojitveno vezje je polvalni usmernik. V času negativne polperiode teče tok iz transformatorja skozi diodo D1 in kondenzator C1. Zaradi diode D2 tok ne teče skozi breme, temveč polni kondenzator C1 na napetost U. V času pozitivne polperiode teče tok skozi kondenzator C1, diodo D2 ter kondenzator C2. Kondenzator C2 se polni iz dveh napetostnih virov: transformatorja in kondenzatorja C1, ki se je v predhodni polperiodi napolnil. Zato se kondenzator C2 napolni na napetost 2*U.

- Delonovo podvojitveno vezje je polnovalni usmernik. V časupozitivne polperiode teče tok skozi diodo D1 in kondenzator C1; kondenzator C1 se napolni na napetost U. V času negativne polperiode pa teče tok skozi kondenzator C2 in diodo D2; kondenzator C2 se napolni na napetost U. Ker stakondenzatorja na izhodu vezana zaporedno, se padca napetosti obeh kondenzatorjev seštevata. Tako je na izhodu napetost 2*U.

VALOVITOSTI IN GLAJENJE NAPETOSTI:

valovitost je razmerje med izmenično in enosmerno komponento napetosti na izhodu usmernika

napetost niha zaradi izmenične napetosti na vhodu

OMEJEVANJE NAPETOSTI:

BIPOLARNI TRANZISTOR

DELOVANJE:

Elektrine, ki stečejo zaradi prevodne napetosti iz emitorja v bazo, nadaljujejo pot v kolektor, ker jih privleče zaporno priključena napetost kolektorskega spoja

ANALIZA TOKOV V TRANZISTORJU:

zaradi prevodne napetosti na emitorskemu UBE steče emitorki tok IE , število elektrin, ki jih emitor pošilja v bazo, je odvisno od napetosti UBE

pri npn tranzistorju so potujoče elektrine elektroni, pri pnp pa vrzeli

zaporna napetost UCB med kolektorjem in bazo povzroči, da elektrine, ki prihajajo iz emitorja v bazo, stečejo v kolektor in tvorijo kolektorski tok IC

čim širša je baza, večji je bazni tok IB in manjši je kolektorski tok IC

pri dovolj široki bazi tok ne bi več tekel in tranzistor bi deloval le še kot dva ločena pn spoja

kolektorski tok je nekoliko manjši od emitorskega (IC=IE – IB)

ker tranzistor najpogosteje uporabimo tako, da je vhod na bazi, izhod pa na kolektorju, določimo ojačevalni faktor med kolektorskim in baznim tokom β=IC / IB

kolektorski tok manjšinskih noslicev elektrin ICB0 , ki je v primerjavi s kolektorskim tokom zelo majhen in mu pravimo tudi tok nasičenja

enačba za kolektorski tok je sedaj: IC=α*IE+ICB0 in IC=β*IB+(β+1)*ICB0

ker je kolektorski tok nasičenja ICE0 mnogo večji tudi njegov vpliv, ko se spreminja zaradi dovedene energije iz okolice

za označevanje vseh preostalih tokov uporabljamo dodaten indeks:

0.....neimenovan priključek je odprt

S.....priključka sta kratkosklenjena

R.....med obema priključkoma je upornost

V.....med priključkoma je prednapetost v zaporni smeri

RAZLIČNE ORIENTACIJE TRANZISTORJA:

tranzistor lahko kot ojačevalnik vežemo na tri različne načine

ker imajo ojačevalniki štiri sponke (dve za vhod in dve za izhod), tranzistor pa samo tri, je ena sponka tranzistorja skupna za vhod in izhod

način, na katerega je tranzistor v vezju priključen (orientiran), poimenujemo po skupni sponki: skupni emitor, skupna baza, skupni kolektor

c) Skupni kolektor

a) Skupni emitor b) Skupna baza

VHODNA IN IZHODNA KARAKTERISTIKA BIPOLARNEGA TRANZISTORJA:

VHODNA

slika prikazuje odvisnost vhodnega toka IB od priključene napetosti UBE pri konstantni izhodni napetosti UCE

karakteristika je podobna karakteristiki diode v prevodni smeri, le da je tok IB mnogo manjši. Ta je odvisen od števila rekombinacij v bazi, zato je karakteristika nekoliko odvisna tudi od izhodne napetosti UCE

IZHODNA

polje izhodne karakteristike na zgornji sliki kaže odvisnost izhodnega toka IC od priključene napetosti UCE pri konstantnem baznem toku IB

ker je kolektorski tok odvisen predvsem od baznega toka, je v diagramu vrisanih več karakteristik, vsaka velja za določeno vrednost baznega toka

s povečanjem napetosti UCE se poveča tudi zaporna plast med kolektorjem in bazo, kar ima za posledico širšo kolektorsko zaporno plast

pri dovolj majhni napetosti UCE kolektorski tok IC naglo upade – to se zgodi, ko je napetost UCE manjša, kot je napetost med bazo in emitorjem UBE ( UCE = UBE + UCB ), zato med kolektorjem in bazo ni več zaporne napetosti, temveč postane celo prevodna

napetost UCE , prei kateri začne tok IC strmo upadati, pravimo napetost nasičenja UCEsat . V polju karakteristik imenujemo to - področje nasičenja tranzistorja

BREME, DELOVNA TOČKA IN PREMICA:

na izhod tranzistorja priključujemo breme. To je lahko navaden ohmski upor, vhodne naslednje ojačevalne stopnje, rele,...

ko na izhod tranzistorja priključimo ohmski upor RC kot v vezju na spodnji sliki, kolektorski tok ustvari na njem padec napetosti: URC = IC*RC

v izhodni karakteristiki tranzistorja lahko prikažemo odvisnost kolektorskega toka IC od napetosti med kolekt. in emit. UCE, ki je sedaj odvisna od upora RC: IC = UCC / RC – UCE / RC

če zadnjo enačbo prikažemo v izhodni karakteristiki, dobimo premico, ki ji pravimo enosmerna delovna premica

če spreminjamo upornost bremena, potem se v karakteristiki spremeni tudi nagib delovne premice. Skupna je le točka na abscisi (x os)

ko breme vsebuje tudi kapacitivnosti in induktivnosti, se delovna premica spremeni v krivuljo. Oblika krivulje je sedaj odvisna tudi od frekvence signala

DELOVNA TOČKA: je tista točka na delovni premici, ki določa razmere, ko na tranzistor ni priključen nikakršen vhodni signal

točka nam podaja velikost toka IC in napetosti UCE ko tranzistor ˝miruje˝

ker se delovna točka premika po delovni premici, jo moramo stabilizirati z ustreznim vezjem

prav tako se premakne, ko v vezju zamenjamo tranzistor, kajti tudi tranzistorji istega tipa se med seboj razlikujejo

NASTAVITEV DELOVNE TOČKE:

ko ne vhod tranzistorja priključimo generator izmeničnega signala, bo tok IC tekel le takrat, ko bo napetost med bazo in emitorjem prevodna in višja od potencialnega praga pn spoja, ki znaša pri siliciju od 0,5 do 0,8V

oblika izhodnega signala je torej popačena, zelo majhne spremembe napetosti na vhodu niso dovolj, da bi stekel tok IC, saj signal ne preseže potencialnega praga

nastavitev delovne točke je odvisna predvsem od tipa ojačevalnika, če želimo, da bo signal na izhodu čim manj popačen, bomo pri dovolj veliki napajalni napetosti (UCC>>UCEsat) nastavili delovno točko kar na sredino delovne premice (UCE = UCC / 2)

prenizka postavitev delovne točke bi povzročila predčasno popačenje izhodnega signala nižanje baznega toka bi povsem zaprlo tranzistor

previsoka nastavitev delovne točke bi povzročilo, da bi napetost UCE zašla v področje nasičenja, ki je določeno z napetostjo UCEsat

Nastavitev delovne točke z uporom na bazi:

najenostavneje jo nastavimo z baznim uporom RB, sedaj steče skozi upor RB bazni tok IB, ki povzroči tok IC

Nastavitev delovne točke z delilnikom napetosti:

nekoliko boljšo nastavitev delovne točke lahko dosežemo z delilnikom napetosti na spodnji sliki

delilnik napetosti predstavljata upora RB1 in RB2. Izbrana sta tako, da je prečni tok IP skozi upora mnogo večji od baznega toka. Sedaj sprememba baznega toka ne vpliva v tolikšni meri na razporeditev padcev napetosti na uporih

napetost UBE ostane tako pri različnih vrednostih baznega toka enaka

STABILIZACIJA DELOVNE TOČKE:

položaj delovne točke lahko med obratovanjem drsi po delovni premici, razlog za to pa je segrevanje tranzistorja

z večanjem temperature se veča tudi tok nasičenja ICE0 in delovna točka se premakne navzgor po delovni premici, proti področju nasičenja

premik točke preprečujemo z vezji, ki stabilizirajo delovno točko

Stabilizacija delovne točke z emitorskim uporom:

ko na emitor tranzistorja priključimo emitorski upor RE, se vhodna napetost na tranzistorju UBM porazdeli na padec napetosti na tranzistorju UBE in na emitorskem uporu URE

zaradi povečanja temperature tranzistorja se poveča tok nasičenja ICE0, ki poveča tok IC in pomakne delovno točko navzgor. Istočasno se poveča tudi tok skozi emitorski upor RE. To povzroči večji padec napetosti na emitorskem uporu URE

ker je vhodna napetost UBM ostala nespremenjena, se zaradi povečanja padca napetosti URE zmanjša padec napetosti UBE – posledica je manjši tok IB in s tem manjši tok IC

OJAČEVALNIKI PRI NIZKIH FREKVENCAH:

bipolarni tranzistor se najpogosteje uporablja za ojačenje signalov

pri dovolj majhnem signalu nelinearnosti tranzistorja lineariziramo, uporabljamo lahko diferencialne upornosti

ker so delovne frekvence dovolj nizke, parazitne kapacitivnosti elementov in fazni zasuki še ne pridejo do izraza

Tranzistor v orientaciji s skupnim emitorjem:

vezje na sliki je ojačevalnik s tranzistorjem, ki je vezan v orientaciji s skupnim emitorjem delovna točka je stabilizirana z emitorskim uporom RE, kondenzator CE pa služi za znižanje impedance med emitorjem in maso

kondenzatorja C1 in C2 preprečita odtok enosmernega baznega in kolektorskega toka skozi generator in breme. Na izhodu ojačevalnika je priključeno breme RL

Tranzistor v orientaciji s skupnim kolektorjem:

breme je priključeno na emitorju tranzistorja, vhod pa je med bazo in kolektorjem takemu ojačevalniku pravimo tudi emitorski sledilnik – to ime je dobilo zato, ker je napetostno ojačenje takega ojač. Približno 1 in torej izhodna napetost sledi vhodni

Tranzistor v orientaciji s skupno bazo:

vhod ojačevalnika je med emitorjem in bazo, izhod pa med kolektorjem in bazo značilnost tega ojačevalnika je majhna vhodna upornost, ki je primerna, ko nanj priključujemo generatorje z majhno notranjo upornostjo (npr. antena)

poleg tega je kapacitivnost kolektorskega spoja, ki pri tranzistorju v orientaciji s skupnim emitorjem vrača signal iz izhoda nazaj na vhod ter slabi ojačenje pri višjih frekvencah, sedaj sklenjena na maso

Napetostni sledilnik:

tranzistor na sliki je uporabljen kot emitorski sledilnik taka vezava omogoča boljšo regulacijo napetosti, kot če bi uporabili samo prebojno diodo breme je priključeno na emitor, zato je tranzistor v orientaciji s skupnim kolektorjem

prebojna dioda, tranzistor in breme tvorijo zaključeno zanko (UZ=UBE+URL)

to pomeni, da je padec napetosti na bremenu URL odvisen le od napetosti na prebojni diodi, ki pa je konstantna. Če bi se padec napetosti na bremenu na primer znižal, bi to povzročilo zvišanje napetosti UBE. Zaradi tega bi se povečal tok IB in tok IC. Skozi breme bi stekel večji tok in padec napetosti na njem bi narastel

Diferencialni ojačevalnik:

sestavljen je iz dveh nasproti ležečih tranzistorjev, tako ima ojačevalnik dva para vhodnih priključkov ter dva para izhodnih priključkov ta ojačevalnik ojača le razliko napetosti na obeh vhodih v vezju na sliki sta oba emitorja tranzistorjev vezana skupaj, vhodni napetosti se porazdelita na padec

v vezju na sliki sta oba emitorja tranzistorjev vezana skupaj, vhodni napetosti se porazdelita na padec napetosti med bazo in emitor tranzistorja ter emitorski upor, ki je vezan na vir napetosti UEE

padec napetosti na emitorskem uporu je za obe vhodni napetosti enak. Če sta vhodni napetosti enaki, potem sta tranzistorja (enaka) enako odprta

denimo, da vhodna napetost Uvh1 na prvem tranzistorju naraste. Zaradi tega se prvi tranzistor dodatno zapre in tok IC se poveča. Prav tako se poveča tok IE1, ki povzroči, da se poveča padec napetosti URE

kaj pa se dogaja z drugim tranzistorjem? Ker se vhodna napetost Uvh2 ni sprememba, povečanje padca napetosti URE povzroči znižanje padca napetosti UBE2 drugega tranzistorja. Drugi tranzistor se zaradi tega za isto mero, kot se je prvi odprl, zapre (protitaktno delovanje)

MOČNOSTNI OJAČEVALNIK:

so ojačevalniki z veliko močjo na izhodu ter z velikimi signali, ki so blizu izkrmiljenja (izkrmiljenje se zgodi, ko ima izhodni signal največjo možno amplitudo)

tako postanejo pomembni potrošnja el. moči, izkoristek moči, segrevanje tranzistorja, hlajenje, izkrmiljenje signala in popačenje

pozorni moramo biti predvsem na omejitve tranzistorja, ki so tako tokovne (največji dopustni tokovi), napetostne (prebojne napetosti spojev) in omejitev izgubne moči (segrevanje tranzistorja)

izgubno el. moč lahko vrišemo v polje izhodnih karakteristik kot hiperbulo P=UCE*IC

v polju med hiperbulo je moč večja, pod njo pa manjša

prekoračitev dopustne izgubne moči povzroči prekomerno pregrevanje tranzistorja in njegovo uničenje

UNIPOLARNI TRANZISTORJI

pravimo jim tudi tranzistorji z vplivom polja (FET- field effect transistor)

unipolarni so zato, ker je el. tok v teh tranzistorjih sestavljen le iz večinskih nosilcev naboja. Ta tok teče skozi polprevodniški kanal, ki ima dva priključka: izvor (S-source) in ponor (D-drain). Vhodni priključek, s katerim krmilimo tok skozi kanal, imenujemo vrata (G-gate)

glede na zgradbo vhodnega priključka ločimo:

spojni FET (JFET)

FET z izoliranimi vrati (IGFET ali MOSFET)

MOSFET tranzistorji se po zgradbi delijo v dva tipa: z induciranim kanalom in z vgrajenim kanalom

JFET TRANZISTOR:

tranzistor sestavlja kanal, umeščen v nasprotni tip polprevodnika. Na ta polprevodnik, ki oklepa kanal, je spojen vhodni priključek – vrata ko na kanal priključimo el. napetost UDS, stečejo skozi kanal večinski nosilci, le-ti pritekajo skozi izvor in odtekajo skozi ponor. Za pravilno delovanje tranzistorja moramo na vhod priključiti napetost tako, da je pn spoj med vrati in kanalom polariziran v zaporno smer. Zaradi tega nastane med kanalom in oklepajočim polprevodnikom zaporna plast

pri tranzistorju z n-kanalom mora biti napetost na vratih (UGS) negativnejši kot na izvoru

VEČSTOPENJSKI OJAČEVALNIKI

za doseganje večjega ojačenja vežemo več ojačevalnikov enega za drugim

napetostno ojačenje celotnega ojačevalnika je:

največja moč je tedaj, ko sta upornosti generatorja in ojač. enaki. Takrat se na vhodu ojačevalnika troši ravno polovica, ki jo proizvaja generator:

OPERACIJSKI OJAČEVALNIK

je ojačevalnik v integrirani izvedbi. Tranzistorji so povezani med seboj direktno, da lahko ojačajo tako enosmerne kot izmenične signale

Lastnosti:

na vhodu op. ojač. je diferencialni ojačevalnik, zato ojača le razliko napetosti na obeh vhodih. Sofazni signali so oslabljeni, kar nam pove tudi zelo velik rejekcijski faktor CMRR, ki podaja razmerje med protifaznim in sofaznim ojačenjem v dB

INVERTIRAJOČI OJAČEVALNIK:

Vhod je na invertirajočem priključku, to pomeni, da bo izhodni signal v protifazi z vhodnim

povratno zanko izvedemo s pomočjo dveh uporov, ki znižata ojačanje ojačevalnika – negativna povratna vezava

NEINVERTIRAJOČI OJAČEVALNIK:

vhod je vezan na neinvertirajoči priključek, izhodni signal je v fazi z vhodnim

negativna povratna vezava je narejena iz dveh uporov, ker želimo negativno povratno vezavo, mora izhodni signal pritekati na invertirajoči vhod

SEŠTEVALNIK IN ODŠTEVALNIK:

SPREMEMBA KOEFICIENTA OJAČENJA:

PRIMERJALNIK:

INTEGRATOR:

DIFERENCIATOR: